(untitled) (Zaporizhzhia Historical Review, 2018)
Стаття присвячена аналізу публікацій про учителювання та завідування початковими народними школами православного сільського духовенства, які з’явились на сторінках церковного періодичного видання «Руководство для сельских пастырей» у 1860-х роках. Показано, що православне духовенство Київської єпархії мало незаперечні успіхи у поширенні початкової освіти: кількість відкритих ним парафіяльних шкіл і чисельність залучених учнів значно переважали відповідні показники державних шкіл. Освітня політика і практична діяльність духовенства в освітній сфері у 60-ті роки XIX ст. схвалювалась суспільними колами, але існували побоювання в учительській спроможності сільських парафіяльних священнослужителів, які мали освіту духовних семінарій і спеціально до учителювання не готувалися. Такі перестороги були причиною дискусій про участь парафіяльного духовенства в освіті своєї пастви. Як показують вивчені і цитовані у статті публікації єпархіального щотижневика, за питанням про виконання учительських обов’язків сільським духовенством стояла інша проблема-про відомче підпорядкування початкової народної освіти. На хвилі ліберальних суспільних реформ 60-х років XIX ст. освітня активність православного духовенства набула схвалення та визнання, під знаком чого публікувались матеріали навіть дискусійного характеру. Тобто сама постановка питання про учителювання духовенства набувала риторичного звучання, а зазначення тимчасовості такого його вирішення виглядало не дуже переконливим. Зазначається, що щотижневик «Руководство для сельских пастырей» потребує комплексного аналізу за усі роки його існування (1860-1917), так як був одним із засобів впливу на формування громадської думки широкої аудиторії та є досить інформативним джерелом вивчення культурно-освітянської діяльності Православної церкви.