(untitled) (Zaporizhzhia Historical Review, 2022)
Стаття присвячена проблемі боротьби з контрабандною діяльністю на волинській ділянці польсько-радянського кордону. Встановлено, що в період 1921-1924 рр. відбувається пошук ефективної моделі охорони східного кордону Другої Речі Посполитої. Радянська Україна і Друга Річ Посполита зазнали значних втрат в результаті Першої світової і радянсько-польської війн і перебували в край тяжких економічних умовах. Неминучим наслідком нестачі промислових товарів і продуктів харчування стала контрабанда. Волинська ділянка польсько-радянського кордону стає місцем активного нелегального товарообігу між Польщею і Радянською Україною. Необлаштованість кордону, як з одного, так і з іншого боків, слабка охорона сприяли поширенню контрабандної діяльності, участь в якій брали, головним чином, населення прикордонних місцевостей. Окрема увага приділена категорії товарів, які переправлялися контрабандистами через волинську ділянку польсько-радянського кордону в 1920-1924 рр. Відсутність належного досвіду та розвинених форм боротьби з контрабандою не дозволили першим формуванням на східному кордоні Другої Речі Посполитої досягти позитивних результатів. Не дивлячись на вжиті трансформаційні заходи, державна поліція не виправдала покладених на неї функцій з охорони кордону. В таких умовах польська влада була змушена ухвалити рішення про створення спеціальної військової структури для охорони східного кордону – з 1 листопада 1924 р. і аж до вересня 1939 р. польсько-радянський кордон знаходився під охороною Корпусу охорони прикордоння. Створення КОП відкрило новий період у боротьбі з контрабандною злочинністю на східному кордоні Польської держави.