Училищні з’їзди в Київській єпархії як засіб вирішення питань фінансування початкової духовної освіти (Zaporizhzhia Historical Review, 2018)
Стаття присвячена аналізу матеріалів про училищні з’їзди депутатів від православного духовенства Київської єпархії в 60-х роках ХІХ – на початку ХХ століття. Зазначається, що в Київській єпархії діяло п’ять початкових чоловічих духовних училищ, а тому її територія умовно була поділена на п’ять училищних округів, що мало забезпечувати планомірний розподіл учнівського контингенту між цими навчальними закладами. Такий порядок територіального прикріплення духовенства до найближчих духовних училищ набрав нового змісту після прийняття у 1867 років нового статуту духовних училищ і семінарій, яким розширювались можливості отримання освіти дітьми духовенства і саме духовенство залучалось до активної участі у функціонуванні училищ.На основі аналізу публікацій про перші училищні з’їзди в єпархіальній церковній пресі та архівних матеріалів з’ясовано, що розуміння завдань училищних з’їздів духовенства у самих депутатів та церковної адміністрації було різним. Духовенство сприймало з’їзди як форму розширення прав духовенства і демократизацію управління середньою і нижчою ланками духовної освіти, а церковна влада у такий спосіб перекладала на плечі єпархіального духовенства проблеми утримання і забезпечення духовних училищ. У статті прослідковується еволюція характеру училищних з’їздів. У статті зазначається, що розширення участі духовенства в освіті своїх дітей було справою регламентованою і підконтрольною. Формами регламентації і контролю були: чітке визначення порядку обрання та вимог до депутатів з’їзду, затвердження єпархіальним керівництвом програм з’їздів, перевірка та затвердження протоколів та ухвал. Зобов’язавши єпархіальне духовенство знаходити кошти для фінансування духовних училищ, церковна адміністрація встановила контроль за їх витратою у формі звітності училищних з’їздах.Зазначається, що протоколи училищних з’їздів духовенства є досить інформативним і маловивченим джерелом, яке потребує комплексного аналізу. Їх вивчення та введення у науковий обіг доповнить історію духовних училищ і історію освіти загалом.