Феномен просопографії в історії науки й техніки: питання теорії та практики (Zaporizhzhia Historical Review, 2019)
Зміст поняття «феномен» сприйнято як пояснення незвичного, доступного на чуттєвому рівні, потім прийнятого розумом, що забезпечує осягнення його та вироблення чуттєвого досвіду, спрямованого на подальшого пізнання оточуючої дійсності та себе в ній. Автор для підготовки статті про біографії відомих особистостей на основі наявних і необхідних даних використовує методи просопографії. Спираючись на теоретичні узагальнення відомого історика Я. Дашкевича, автор побудував виклад матеріалу статті за п’ятьма «блоками питань», відповідно їх диференціюючи. Вибір відомих в українській історії та науці персоналій (Євгена Харламповича Чикаленка (1861-1929), Олександра Михайловича Нікольського (1858- 1942), Гната Єрмиловича Порохівського (1888-1950?), Миколу Івановича Гавриленка (1889-1971) обумовлений необхідністю охопити різні соціотопи, вважаючи представників достатньо репрезентативними. Виділено в їх іпостасях загальне й окремого, спільне й одиничне, індивідуальне кожного з них. Їх перехід до соціокультурного простору доби національно-визвольної боротьби був причинно обумовленим, – за радянського періоду – вимушеним. Частина з них зазнала гіркоти поразки боротьби, відступу, інтернування, еміграції… Інша залишилася в уже радянській Україні, зазнала зневажливого замовчування, підозр, політичних переслідувань, репресій, таборів…