XIX СТОРІЧЧЯ В УКРАЇНІ В КОНТЕКСТІ ІНФОРМАЦІЙНОГО ПРОТИСТОЯННЯ (Zaporizhzhia Historical Review, 2024)
Стаття описує історичні образи та наративи в рамках московських зусиль в контексті інформаційного протистояння щодо історії України XIX ст., зокрема у зв’язку з десятирічними діями Москви в гібридній війні та її повномасштабним вторгненням у 2022 р. Мета статті – проаналізувати елементи історії України ХІХ ст., які мають відношення до інформаційної війни Москви проти українських інтересів у різних інформаційних просто- рах і на різних «інформаційних фронтах», а також визначити, чому саме історія ХІХ ст. має значення для Кремля. Стаття зосереджена на визначенні значення цієї інформаційної підтримки для самих московських вояків, для їхніх симпатиків по всьому світу та для населення окупованих московськи- ми військами територій, а також для інших спостерігачів цієї війни з різних країн. Методологія, у зв’язку з оглядом діаметрально різних наративів мос- ковської пропаганди та різних підходів до ведення активних дій у межах інформаційного протистояння залежно від конкретного інфопростору та цільової аудиторії, базується здебільшого на історико-порівняльному ме- тоді. Результати дослідження свідчать про те, що символізм московської агресії був і залишається нерозривно пов’язаним з історичним імперським та колоніальним досвідом стосовно територій України в ХІХ ст., а отже, є формою імперіалістичних «фантомних болів», які тужать за часом. коли України і «не існувало», але водночас була дуже важливою для формування«російської» ідентичності. З поширенням окупації на територіях України, які раніше пройшли через декомунізацію, агресори встановили нові прі- оритети: водночас «захист» спадщину царату та повернення радянської символіки, незважаючи на те, що остання применшується в самій Російській Федерації, а перша й не постраждала від декомунізації. Стаття допомагає розкрити складний психологічний та інформаційний аспект московської війни, який включає «базові» історичні образи і наративи для формуван- ня підтримки та легітимізації агресії в різних аудиторіях. Наголошується на важливості розумінні інформаційних стратегій, які використовуються в контексті війни, і підкреслюється важливість контрзаходів і потребу в розумінні того, чому історія України XIX ст. є особливо цікавим «об’єктом» для зусиль Кремля в інформаційним протистоянням та його історичної політики взагалі.