МУЗЕЙНІ ПРАКТИКИ У ФОРМУВАННІ ІСТОРИЧНОЇ ПАМ’ЯТІ ПРО КОЗАЦТВО (НА ПРИКЛАДІ НАЦІОНАЛЬНОГО ЗАПОВІДНИКА «ХОРТИЦЯ») (Zaporizhzhia Historical Review, 2024)
Сучасна система домінуючої культури включає, між іншим, надбання соціально-гуманітарних наук; історичну дидактику; інтерпретацію минулогомузеями; літературну уяву, що впливає на систему цінностей; наступність історичних традицій та формує колективну історичну пам’ять. З відновенням Україною незалежності було актуалізоване питання деконструкції совєтських історичних міфів. Серед них опинилася й історія козацтва, яке було представлено як елемент класової структури суспільства. У сучасному історичному дискурсі образ українського козацтва розглядається як фронтирна спільнота, з одного боку, та політичний і культурний феномен – з іншого.Музейні практики займають важливу роль у формуванні пам’яті про козацтво. Доля національного заповідника «Хортиця», який у 2025 р. святкує 60-річний ювілей, є ілюстрацією соціокультурних трансформацій, яких зазнала Україна. Наведені у статті приклади сучасних музейних практик Заповідника (експозиційна, виставкова, культурно-освітня, науково-дослідницька діяльність) демонструють світоглядний феномен українського козацтва та представляють його фундаментом української культури.