ОРГАНІЗАЦІЯ ВІДПОЧИНКУ НАСЕЛЕННЯ У МІЖВОЄННІЙ ПОЛЬЩІ (1918-1939 рр.) (Zaporizhzhia Historical Review, 2017)
У статті розкривається процес закріплення у польському міжвоєнному законодавстві норм, які запроваджували у трудові відносини такі нові поняття, як оплачувані щотижневі вихідні дні та щорічна відпустка. Їх тривалість залежала від сфери діяльності працівника і могла досягати кількох тижнів оплачуваної відпустки на рік. Однак ці норми часто порушувалися роботодавцями. Органами влади активно пропагувалися установки на раціональну організацію відпочинку серед працюючих, що сприяло поширенню туристичного руху. Туризм стає частиною навчально-виховного процесу в освітніх установах, відкриваються дитячі та молодіжні табори та бази відпочинку, що були покликані сприяти розвитку фізичних навичок і початкової військової підготовки, а також патріотичному вихованню відповідно з офіційною державною ідеологією та ін.